Суспільно-культурна парадигма тоталітарного й індиферентного в пластичних мистецтвах України 1940–1960 років - Роготченко, Олексій (Збірник наукових праць «Сучасне мистецтво», 2017)
У 1940–1960-х роках в українській скульптурі, як і в решті видів, підвидів, напрямків образотворчого мистецтва утвердився офіційний стиль соціалістичного реалізму. Твори української скульптури зазначеного періоду дозволяють зробити висновки, що цей вид мистецтва був найбільш спорідненим тоталітарним проявам пластичного цеху довоєнної Німеччини і Росії. Завданням скульптурних творів було виховання нового покоління радянських людей і увіковічення подвигів. Отже, можна констатувати, що від другої половини 30-х років ХХ століття в українській радянській скульптурі остаточно сформувався напрямок легального розвитку. Засади соціалістичного реалізму підтримували насамперед досягнення російського класицизму та реалістичні традиції у римській імперській пластиці. Жорстка нормативність використання в творчих скульптурних роботах офіційно пропонованих зразків в умовах ідеологічного тоталітарного тиску призводить до деформації пластичного мислення