«Межа зусиль національного постеклектизму»: Український арт-гурт останньої чверті хх століття в культурному контексті доби - АБРАМОВИЧ, Ігор (Збірник наукових праць «Сучасне мистецтво», 2019)
Проаналізовано програму діяльності київського арт-об’єднання «Вольова грань національного постеклектизму» (1987-й — початок 1990-х) в контексті історії українського мистецтва перехідного часу: від перебудови до перших років незалежності. Показано, що в той час не так мистецтвознавці, як художники-практики прокладали нові інтелектуальні лінії узагальнення і осмислення суспільних подій, самі творці ставали біля керма художнього тлумачення дійсності, її перетворення і пояснення для себе й глядача тих явищ, які здійснюються «тут і тепер». Виявлено, що важливим для художників «Вольової межі...» було концептуальне, ідейне наповнення творчості, його принципова маніфестність: О. Тістол, К. Реунов, М. Маценко, Я. Бистрова і М. Скугарьова мали власну творчу концепцію, дотримувалися її в своїх роботах, що виділяє їх творчість цього часу серед інших представників «Нової хвилі». З’ясовано, що, з одного боку, творчість художників «Вольової межі...» була відгалуженням «Нової хвилі», вписуючись в це явище по ряду ознак (віталізм, мальовнича експресивність, схильність до гри й міфологізації); з іншого боку, «Вольова грань...» зайняла окрему нішу в зазначеному художньому процесі, характеризується спрямованістю на національну проблематику, актуалізацію питання національної ідентичності та здійснила своєрідне художньо-культурологічне дослідження в цій сфері засобами не мистецтвознавства, а самого візуального мистецтва.