«Варшавська осінь» 1950-х — 1960-х і український комунікативний контекст - САВЧУК, Ігор (Збірник наукових праць «Сучасне мистецтво», 2019)
У статті розкриваються особливості українсько-польських культурних взаємин кінця 1950-х — початку 1960-х років. Поле дослідження склали стратегії розвитку європейського фестивального руху, зокрема фестивальні форми популяризації мистецтва того часу поряд із виконавськими концептами започаткованого у 1956 році відомого польського фестивалю авангардної музики «Варшавська осінь». Звернено увагу на важливість комунікативних процесів поширення інноваційної на той час музичної творчості із Заходу на Схід, на роль у цьому дискурсі Б. Лятошинського, основоположника української модерної культури, та композиторів-шістдесятників, левова частка яких — вихованці його класу композиції у Київській державній консерваторії ім. П. І. Чайковського. Досліджено також участь Б. Лятошинського у роботі «Варшавської осені» як учасника офіційних делегацій. Аналітику здійснено на підставі віднайдених листів Г. Бацевич та Т. Охлевського, відомих діячів польської культури, до українського митця та спогадів О. Страшинського, диригента, вихідця з України. Налагоджені Лятошинським комунікації (результатом яких стала популяризація його доробку у Польщі та, відповідно, творів польських композиторів — у Києві) дають змогу означити українсько-польський дискурс того часу як чи не найактивніший період українсько-польських культурницьких повоєнних ініціатив. Додамо, що нотні партитури, аудіозаписи, навчальні посібники із сучасних композиторських технік, привезені з польського фестивалю, та вільна, без табу і кліше атмосфера на заняттях Б. Лятошинського з композиції сприяли поширенню ідей авангардної культури серед студентів його класу та української молодої генерації композиторів 1960-х загалом, що реалізувалися у низці перших відверто авангардних композицій В. Годзяцького, В. Губи, Л. Грабовського та ін. Цей музично-світоглядний злам в українській музичній культурі з часом став ідентифікуватися як український музичний авангард, а його учасники — як композитори-шістдесятники.